PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Překvapená?
Ano i ne.
Víckrát jsem ti volala, a tys to nezvedal.
Jak bylo v Londýně?
Nesedneš si?
Víš, že můžeš milovat dva lidi zároveň?
Moje máma to dělala roky.
Jestli pořád miluješ Jamese, nevadí.
Neodjela jsem.
Vážně?
James na mě čekal.
Když jsi mě tuhle vysadil, byl před domem.
Volala jsem ti. Myslím, že potřebujeme pauzu.
Jenom...
malou pauzu.
Na co?
Nevím. Abychom si něco o nás vyjasnili.
Nepotřebuju si nic vyjasňovat. Mně je to úplně jasné.
Mně ne.
Nikdy jsme si pauzu nedali.
Myslím v přítomnosti.
Však víš.
Jdeme k tobě?
Ne.
Tak ke mně?
Ne, na nějaké neutrální místo.
Ti jedou, co?
Jo.
Kdyby rozkoš zabíjela...
- Máš čas na kávu? - Ne, je pozdě.
Vyzvedávám Stanleyho ze školy.
V devět ráno?
Jsi ještě sjetý?
Ne, jde k očaři. Možná bude potřebovat brýle.
- Tak zítra, jo? - Jasně.
Běž. Já to zvládnu.
- Určitě? - Jo.
Nezapomeň na králíčka.
Jo tak. Chtěl jsem ti to říct už včera...
Co?
Zhoršil se mu stav.
Jak to myslíš?
Pošel. Na mém gauči.
Je mi to líto.
- Ježíši. - V pohodě?
Jo.
Jo. Jen běž, ať nepřijdeš pozdě.
MILUJI TĚ
Co máš v kufru? Mrtvolu?
Ne.
Funguje ti elektřina?
- Jo, proč? - Mně od včerejška nějak blbne.
Fakt?
Přijede mi kamarád. Yves Cape. Říkal jsem ti o něm?
- Asi ne. - Ale určitě.
Bydlí v Naujacu.
Má těžký ekzém. Po celém těle, i na obličeji.
Začalo to, když tam dali ty větrné turbíny.
Fakt? To je divné.
- Jak se vlastně máš? Jde to? - Fajn, jen trochu v kalupu. Musím jít.
Před tím výpadkem jsem koukal na telku, jak lidi kreslí dokonalé kruhy.
Na světě jich to umí jen asi deset.
Zkusil jsem to.
Je to nemožné.
- André, musím jít. - Jasně.
Tak zatím.
Ty vado.
Vypadá to na nůž.
Všechny čtyři, to není varování. Spíš pomsta.
Kruci. Přijdu pozdě.
Já nikam nejedu. Půjč si moje, jestli chceš.
Mám tě rád, Vincente.
To víš.
Jo. Teda myslím, že jo.
Jsem tolerantní. Po nikom se nevozím, viď?
Ne.
Tak proč mi lžeš?
Proč si ze mě utahuješ? Povíš mi to?
Byl jsem tu v 8.55.
V 8.55.
Teď je 9.45.
Tomu říkáš respekt?
Tak se ke mně chováš s respektem?
Omlouvám se.
Dřív to nešlo. Musel jsem si půjčit sousedovo auto.
Tak zaprvé, respekt znamená neutahovat si ze šéfa.
Taky znamená mluvit pravdu.
Pravda je míň složitá, věř mi.
Já tě totiž respektuju.
- Víš to? - Jo.
Byl jsem k tobě někdy neuctivý?
- Ne. - Ne.
Tak proč mi lžeš?
Když říkám pravdu, nikdo mi nevěří.
Přesto to zkus.
To nejde.
Už žádné pozdní příchody ani absence.
Jestli potřebuješ den volna, dej výpověď.
- Jasné? - Jasné.
A jestli tě ten šikmoočka bude dál krýt, poletí.
- Lez. - Nejde to!
Jak to?
- Lez dál. - Nemůžu, je tam deska.
Uhni.
Taková blbost. Jak se tam mám vejít?
Krucinál.
Co to sakra je?
Nechápu to. Přísahám, že doma to funguje.
Můžu tím celým prolézt.
Nekecej. Na to ti mám skočit? Ostatní by tě poslali do hajzlu.
Funguje to jen u mě doma, ve sklepě.
- Jdeme. - Jsi cvok.
Jo, jdeme.
- Pojď. - Teď nemůžu.
A co večer?
- Nech toho. - Dneska večer.
Nepřijdu. Jdi se vycpat i s tou svojí krychlí.
Herdek. To snad ne.
Vylezte.
Počkat. Já nic neudělal.
- Ven! - Já to nebyl.
- Přísahám, byl to jeden chlap. - Jo? Jaký?
Se psem.
Se psem?
Dobrý? Můžu ven?
Šel k vašemu autu s nožem. Měl to hned.
Znovu jsem si kontroloval trasu.
Musí to být u vás.
Nerad naléhám, ale bylo by fajn, kdybych to mohl omrknout.
Stejně je to moje vina. Neobviňuju vás. Podělal jsem to.
Kdy přijedou poldové?
Zuřil jsem.
- Udělal jste to vy? - Jo.
Váš balík tu není.
- Nevidím ho. - Tak prosím.
Tohle je moje druhá velká chyba.
Třetí šanci nemám. Varovali mě.
U mě totéž. Taky mě můžou vyhodit.
- Máte děti? - Jo, jedno.
Půjčky?
- Ne. - Já mám tři.
Tři děti, tři půjčky.
Měl jste vůbec ten balík?
Na začátku jich bylo 33. Na konci jeden chyběl.
- Víte, co bylo vevnitř? - Netuším.
Kdo byl klient, kdo příjemce?
Nic nevím.
Je mi vás líto.
Můžu se podívat tamhle?
Tam jste vůbec nebyl.
Člověk nikdy neví. Mohl jste ho bezděčně...
Jasně, jen jděte.
- Zlomte vaz. - Vy taky.
Co je?
Mám otevřít i kufr?
Jestli můžete.
Dobrý?
- Objednal jste si gumy? - Ano.
- Tady máš. Děkuju. - Prosím.
Ten chlap od UPS se ti předtím hrabal v odpadcích.
Fakt?
Nevypadáš dobře. Trápí tě něco?
Ne, jsem jen utahaný. Potřebuju se vyspat.
- Kdybys ho ještě potřeboval, řekni. - Fajn.
AREÁL ŠKOLY
Promiňte. Řekla byste mi...
To se ti povedlo. Překonal ses.
Žes tam nechal trčet mě, ale i Stanleyho...
- Nesekýruj mě. - Já že tě sekýruju?
Co je? Mám říct, že jsem to zas pohnojil?
Dobře, tak jo.
Spokojená?
Tys nikdy nepřišla pozdě?
Abys věděl, je namíchnutý. Nechce jít dolů.
To je fuk. On nerozhoduje, kdy odejdeme.
Ošukej mě.
Cože?
Slyšels mě.
Chci, abys mě ošukal, teď.
Tak hele, byla chyba, že jsme s tím zase začali.
Proč? Už tě nevzrušuju?
Nechce se mi.
Ukaž mi to.
Přestaň.
Je konec.
Vezmu si ho do pusy a ty mě můžeš fackovat, jestli chceš.
Můžeme jít.
LONDÝN - WALTHAM FOREST
Vypadni.
Jamesi, vypadni.
Oblékni se.
To má být vtip?
Co jsem udělal? Volal jsem ve spánku něčí jméno?
Dík, žes mě včera odvezl do nemocnice,
ale teď musíš zmizet. Prosím tě.
Kdy spolu zas budeme mluvit?
Teď se vidíme naposled.
Přeskočilo ti? Co se děje?
Neměla jsem tě sem včera zvát.
Byla to chyba.
Včera ses zdála spokojená, že mě tu máš.
Říkám, že to byla chyba.
Tak jo.
- Chcete sáček? - Ne.
Kolik jste si jich vzala?
- Šest. - Opravdu?
To je moc. V tom případě musíte do nemocnice.
Bolí mě tady nalevo.
Mám vám zavolat taxík?
- Ne, díky. - Víte to jistě?
Haló.
Gwen. Počkej, neslyším tě. Co?
Mám ho rád.
Tak v čem je problém?
Neřekneš to mámě?
- Slibuju. - Určitě?
Fuj.
Stéphane má kromě mámy jinou holku.
- Ne. - Ano.
Tys ho viděl líbat jinou?
Ne, ale tuhle mu vibroval mobil a...
on byl na záchodě, tak jsem se mrknul na tu SMS.
To bys neměl, Stanley.
Smajlík s vyplazeným jazykem.
No a?
„Chci mnout a cucat jednorožce.“
- Cože? - Bomba, co?
Nejdřív ten smajlík a pak „mnout a cucat jednorožce“.
Ten jednorožec je určitě Stéphane. Chce mu ocucávat obličej jako ve filmech.
Jasně, chápu.
Lidi často posílají vzkazy omylem. Já dostávám dost takových hovadin.
Nejsem blbej. Stéphane má jinou holku.
Ani mě to nepřekvapuje. I ty jdeš někdy s mámou.
Co to povídáš?
- Ty nechceš ty hranolky? - Chci.
Přestaň číst esemesky druhých. To se nedělá. Slibuješ?
Půjdeme na kolotoč?
Ten blízko tvé bejvalky. Ten je super.
Ne, ten ne.
- Ale ty druhé jsou na prd! - Ten ne.
Vidíš? Je doma.
Jo. Dobře, pojď.
- Kolik jízd? - Aspoň pět.
- Můžu na pět minut odejít? - Jo.
- Počkáš na mě? - Jo.
- Tak za pět minut. - Fajn.
Louise?
Gwen?
Je to hrůza.
Co se děje?
Kde je Louise?
Nevím.
Cože?
Je mrtvá.
Najednou se zhroutila na ulici v Londýně.
To není možné.
Dnes večer se měla vrátit.
Na co umřela?
Krvácení do mozku.
Podle doktorů to bylo tou nehodou.
Kdy? Kdy se to stalo? V kolik přesně?
V kolik hodin se to stalo?
Hledám syna. Je malý a má dlouhé tmavé vlasy.
- Ten odešel. - Odešel?
- S kým? - To nevím.
- Kdy? - Asi před deseti minutami.
- Kudy šel? - Nevím.
- Kam šel? - Nevím!
Kruci. Do prdele.
- Chci vám říct... - Držte klapačku.
Stanley?
Co tu děláte?
Mezi polštáře mi zapadla karta.
- Minule jsem ji tu ztratil. - Jo.
Vystřelte, než... No tak, dejte si odchod.
Sakra, Stanley. Tys mi dal.
Byl sám a plakal. Myslela, že jste ho tam nechal.
Děkuju mockrát.
Nebyl jsem daleko, broučku. Vrátil bych se.
- Asi měl vážně strach. - Moc mě to mrzí.
Vrátil bych se. Měl jsem jen problém.
To je v pořádku. Dobrou noc.
- Děkuji, opravdu. - Nashle.
Už jdu. Jen jsem potřeboval tu kartu.
Ale víte co?
- Na nic mi není, mám výpověď. - Jo. Aha.
Je mi to líto.
Chceš si zahrát?
Teď nemám náladu.
Já taky někdy brečím.
Uleví se ti. I tátům to pomáhá.
Do hajzlu.
Já toho chlapa zabiju.
Ty vypadáš. Jsi zhulenej?
Co tu děláte?
Má tu drzost ptát se, co tu dělám.
Přišli jste nevhod.
- Ahoj, žabáčku! - No tak, zmizte.
- Máš pivo? - Ne.
Prosím vás.
Děláš si prdel?
Jsem tu kvůli tý krychli. Chtěls, abych přišel.
- Stanley, do postele. - Ne!
Prosím.
To je otrava!
Nemáš v lednici bílý víno?
Řekl jsem si, že do tý krychle vlezu
a najdu hodinky, co jsem loni ztratil.
- Pamatuješ? - Jo.
Neukážu ti ji. Jsi na plech.
Ty vole. Jsme na plech?
- Jo. A máme žízeň. - Jasně.
Dobře, dejte si oba kávu. A pak půjdete, jo?
- Co kapku piva? - Ne.
Dovolali jste se k Louise Aaronové.
Teď nemůžu přijmout váš hovor,
ale když necháte vzkaz, ozvu se vám co nejdřív.
Haló. Dovolali jste se k Louise Aaronové. Nejsem tu...
O PĚT MĚSÍCŮ POZDĚJI
CHAMFORT - MAXIMY A MYŠLENKY EPIGRAMY A ANEKDOTY
- Je ti dobře? - Jo.
Usnul jsem.
Měl jsi ten samý zlý sen?
Ne, tentokrát nás dva zastihlo tsunami.
Prima.
Nebyl to vlastně zlý sen.
Tentokrát jsme oba umřeli.
Spolu až do konce.
Jenže mrtví.
V tom je velký rozdíl.
Dřív se rozejdeme, nebo dřív umřeme?
Jestli je 14. února, zbývá nám... osm dní.
To není moc, co?
Třeba se mi nakonec podařilo věci změnit.
Jistě. Svými superschopnostmi.
Čtyři skleničky?
Ano, přivede si nového přítele.
Nová práce, nový přítel... Tvoje chráněnka to někam dotáhla.
Líbí se ti ta kniha?
„Proč se učit umírat? Už napoprvé je to snadné.“
To se mi líbí.
Důvěřuješ mi?
Samozřejmě. Proč?
Až se vrátíme z Paříže, chci,
abys udělala něco, co je pro mě moc důležité.
I pro tebe.
Bez vyptávání.
Důležité pro co?
Řekl jsem bez vyptávání.
Bude to krásný dárek pro nás oba.
Ano, otevřu vám odsud.
Pojďte nahoru.
Dobře.
Udělám to.
Otevřeš šampaňské?
Bylo těžké zaparkovat? Ne?
- Ne, vůbec. - Hned tady dole.
- Ahoj. Máš se? - Ahoj.
Jde to. Ty?
Jordan, Vincent. Vincent, Jordan.
- Ahoj. - Ahoj.
Neznáme se?
Ne, nemyslím.
Jsme spolu šťastní.
Ujistila mě, že neodjede. Je to nový vztah.
A?
To je všechno.
Chci jen říct, že je vše v pořádku.
Už nejsem...
Myslím, že můžeme přestat.
Nemá význam pokračovat.
To myslím není dobrý nápad.
Ve skutečnosti ano.
Nemám už, co bych dodal.
Nikdy jsem nebyl šťastnější.
Přiměju ji, aby prolezla...
krychlí.
Čím?
To se...
Špatně se to vysvětluje.
Zkuste to.
Je to dřevěná krychle.
- Dřevěná krychle? - Ano.
Je to tunel.
Abych se k ní dostal v minulosti.
A aby se vyhnula...
své budoucnosti.
Chci vám poděkovat. Skutečně.
To vše se stalo díky vám.
Umožnilo mi to...
Nemám slov.
Nelehnete si?
Ne.
Přátelé, chci popřát svému drahouškovi všechno nejlepší.
Clémente, všechno nejlepší.
Snad spolu nezačnete bydlet.
Chraň bůh.
Byli byste v řiti.
Samozřejmě „v řiti“ není v „v řiti“, pokud jste si to zvolili.
A k v „v řiti“ má blízko „soulož“.
Ale pochybuju, že jste dost cyničtí.
Přijedete v létě do Madridu?
Proč ne?
Ano.
Nebudu vás otravovat.
Budu s Paulem na Barbadosu. Dům budete mít jen pro sebe.
- Pojď něco ochutnat. - Jo.
Co tvoje práce?
- Moje práce? - Jde to dobře?
Jde to... dobře.
Jsi velmi statečný, Vincente.
Je to inspirativní.
Připustit s takovým klidem,
že máš nulové ambice, je obdivuhodné.
Mě to vždy zahanbovalo. Můj nedostatek elánu, zaujetí.
Nevím, jak to mám brát.
Ber to dobře, věř mi. Je to poklona.
Chtěl jsem být veterinářem.
A nakonec prodávám exotické rybičky a akvária. Žádná sláva.
Odměnou je, že se vzdáme věcí. Měli bychom se vzdát všeho.
Života, smrti, peněz, lásky...
I lásky?
Není nic ubožejšího
než starochové držící se za ruce, jako by jim bylo dvacet.
Povídáte si hezky?
Vincent myslí, že jsem alkoholička.
To jsem nikdy neřekl.
Ale myslel sis to.
Ty jsi alkoholička, mami.
Zachovalá a zakonzervovaná, ale stejně alkoholička.
Půjdeme?
JÍDELNA
Je tohle další zkouška?
Už jsem měla odpovědět?
Ano.
Simon byl můj pátý.
Byla to láska?
Co to přesně znamená?
Jako ta naše.
Jako ta naše? Ne.
Nikdo mě neuspokojil tak jako ty.
Zopakuj to.
S tebou jsem dosáhla ztělesnění uspokojení.
- To jsem ti neřekla? - Ne.
- Určitě? - To bych si pamatoval.
- Těším se, až spolu pojedeme do Madridu. - Já taky.
Vyrůstat s tvojí mámou asi nebyla vždycky legrace.
Musela tě předávkovat pesimismem.
Musím vystoupit.
- Řekni mu, ať jede. - Jsme v zácpě?
Vypadá to tak.
- Má dívka trpí klaustrofobií. - Lituji. Nic nesvedu.
Dýchej zhluboka. Otevři okýnko.
- Otočte to. - Nemůžu.
Tumáte.
Už jsi venku.
Jsi venku.
Nechápu to.
Měla jsem měsíčky před 14 dny.
I jako těhotná můžete v prvním trimestru krvácet.
Měla jste někdy spontánní potrat?
- Ne. - Není to vždy zjevné.
Musíme určit vše, co bylo z organismu vyloučeno.
Musíte co nejdřív na ultrazvuk.
Jinak co?
Jinak bude třeba operace. A kyretáž. Ale tak daleko ještě nejsme.
V kolik ti jede vlak?
V 10.50.
Kdy se vrátíš?
V pondělí.
Neboj. Postarám se o to.
Budeš mě muset představit svému synovi.
Žádné výmluvy. Dej mi tu pitomou adresu.
Zaplatil jsem za to. Ne!
Tu adresu. Okamžitě.
Debile!
Dobrý, broučku?
- Co jste dnes měli? - Matiku a francouzštinu.
Jedeme špatným směrem.
Kam jedeme, tati?
To je překvapení.
No tak, řekni mi to.
To by pak nebylo překvapení.
Paráda.
- Ahoj. - Ahoj.
- Kdy tě pustili? - Před 14 dny.
Pak uvidíme.
Zahrajeme si s PlayStation?
- A dáme si Red Bull. - Super.
Dáš je k sobě. Jsou to figurky nebo kuličky.
- A pak je hodíš. - O přestávce?
Nejen o přestávce.
- Hlavní je tvrdá podlaha. - Sakra. Co je?
- Vyměňuješ si je s kamarády? - Počkat. Co je to, sakra?
Jsou v domě.
Pane, tam nemůžete! Počkejte!
- Sklep. - Tam nikdo není.
- Musím do sklepa. - Nikdo tam není.
Jak se jmenujete?
Povězte mi své jméno.
Vincent Dauda.
Je to děsnej matroš.
Když jsem si ho vzal, zdvojil jsem se.
Vlastně ztrojil.
A ti tři Vincentové byli skuteční.
Mohl jsem se bavit sám se sebou.
Blbý ale je, že je nemůžeš poslat někam.
Ti ostatní jsou soběstační.
Ten chlap byl v takovým stavu, že si nikoho nepamatoval.
Ani svou holku, rodiče...
- Fakticky úlet. - Ty kráso. Paráda.
Ne.
- Vidíte ji? - Ne.
- V kolik řekla? - V 11.00.
Jak se řeknou francouzsky ti ohavní černí brouci?
Rusi? Švábi?
Švábi, to je ono.
Všude po něm lezli švábi. Probudil se a měl je všude.
Já jednou jednoho snědl. Hnus.
Podle mě vynalezl všechno.
Interakci člověka s prostředím.
Tak jo, dobře.
Makrosystémy, chronosystémy i exosystémy.
Chápeš? Interakce člověka s prostředím...
Urie Bronfenbrenner, Human Ecology.
Jeho Bronfenbrenner vůbec nezajímá?
Ne, on neví...
Pardon.
Jak že se jmenoval? Karl Frombrenner?
- To... - Ta mrcha je v baru St. Louis.
- Představím ti... Jak se jmenuješ? - Vincent.
Brenda, Louise.
Ahoj, Louise.
- Ne, já jsem Louise. - Jo, jasně.
- To jsem ne... - Půjdeme?
Koupil mi pití. To by bylo nezdvořilé.
Bydlíš v Bordeaux?
Jo.
- Pár let teď žiju v Londýně. - Vážně?
Proč v Londýně?
Studuju magistra. Moderní literaturu.
Snažíš se o červený diplom?
Takže jsi chytrá hlava.
- A ty? Kde bydlíš? - V Pessacu.
Už dlouho?
Jo, narodil jsem se tam.
Nikdy jsem neodjel.
- Ty kráso. - Jak, ty kráso?
Co je?
Je to vystrkov.
Ne, je to blízko.
Čtvrt hodiny autem.
Plivni mi do pusy.
Tenhle dům patřil našim.
Navrhli ho. Byli architekti.
Je tu hodně světla.
Líbí se mi.
Včera to bylo skvělé.
Ano.
To se často nestává.
Chci říct, že už to nikdy nebude tak intenzivní.
Ne.
Totiž jo.
Proč to říkáš?
Nebudeme v tom pokračovat?
Jednorázovka.
Ale můžeme jít na skleničku.
Na skleničku?
Ano.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ